Иван Вазов
Пробуда

chitanka.info

След дрямката мъртвешка

душа се буди пак,

тя сила пак младежка,

сдоби пред гробний праг.

Увисналата лира,

що дълго спа, мълча,

в кипежа на всемира

взе дял и зазвуча,

и цяла се превърна

в стон, отзвук, химна, клик…

Но кой живота й върна?

Кой дух, кой маг велик?

Кой чародей незнаен,

кой демон тоя път

с възторг свещен и таен

запали ми духът?

Ех, там, в полята бойни,

войник се мярка сив,

с черти добри, спокойни,

безимен и свенлив.

Той, той сега събуди,

окрили моя дух, —

кога в борбите луди

„Урата“ му зачух!

И вйдех чудесата,

що родна мощ сторй —

оръдье на съдбата —

сама съдба дори!

И аз запях за всички

Пред новия светлик,

тъй както заран птички

пред слънчов пеят лик.

Януари 1916 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.